НОРМИ ПРАВА ЯК ДЖЕРЕЛА ОРГАНІЗАЦІЇ ПУБЛІЧНОГО КОНТРОЛЮ ЗА ДОДЕРЖАННЯМ ЗАКОНОДАВСТВА НА ТРАНСПОРТІ - Андрій СОБАКАРЬ; Володимир ШАТОХІН (Scientific Bulletin of the Dnipro State University of Internal Affairs, 2026)
У статті досліджено норми права як джерела організації публічного контролю за додержанням законодавства на транспорті. Обґрунтовано, що сучасне правове регулювання транспортної сфери в Україні формується в умовах поєднання національних і міжнародних нормативних засад, а ефективність контрольних процедур значною мірою залежить від рівня імплементації міжнародно-правових стандартів у внутрішнє законодавство. Установлено, що особливого значення у цій сфері набувають міжнародні договори, акти Європейського Союзу, а також документи стратегічного характеру, які визначають напрями модернізації транспортного сектору, вимоги до безпеки перевезень, екологічних стандартів, захисту прав пасажирів і професійної компетентності перевізників. З’ясовано, що в умовах євроінтеграційного курсу України міжнародно-правові норми виконують не лише орієнтуючу, а й системоутворювальну функцію, оскільки впливають на зміст національного транспортного законодавства, визначають принципи організації контрольної діяльності та сприяють уніфікації адміністративно-правових механізмів нагляду у транспортній сфері. Проаналізовано основні напрями імплементації актів права ЄС у сфері автомобільного, залізничного, морського, внутрішнього водного, авіаційного транспорту, а також у галузі перевезення небезпечних вантажів. Доведено, що чинне законодавство України вже враховує значну частину вимог європейського права, однак потребує подальшого вдосконалення задля повного впровадження відповідних директив і регламентів. Наголошено, що, попри вагомість міжнародно-правового регулювання, вирішальна роль у практичному забезпеченні контролю на транспорті належить саме національному законодавству, яке конкретизує міжнародні стандарти через установлення процедур сертифікації, технічного контролю, вимог до учасників перевезень, заходів юридичної відповідальності та організаційних засад діяльності уповноважених органів. Зроблено висновок, що оптимальним напрямом удосконалення правового забезпечення публічного контролю на транспорті є не прийняття окремого кодифікованого акта, а системне оновлення чинного транспортного законодавства, його узгодження з міжнародними стандартами.