ПУБЛІЧНЕ УПРАВЛІННЯ У СФЕРІ СОЦІАЛЬНО-ПСИХОЛОГІЧНОЇ РЕАБІЛІТАЦІЇ ВІЙСЬКОВОСЛУЖБОВЦІВ І ВЕТЕРАНІВ ВІЙНИ: НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ - Оксана Лазор; Олег Лазор; Ірина Юник (Публічне управління і право: історія, теорія, практика, 2026)
Досліджено нормативно-правове забезпечення публічного управління у сфері соціально-психологічної реабілітації військовослужбовців і ветеранів війни в умовах повномасштабної збройної агресії проти України. Обґрунтовано актуальність удосконалення системи публічного управління, зумовлену стрімким зростанням кількості військовослужбовців і ветеранів війни, які потребують комплексної соціальної, психологічної, медичної та професійної підтримки. Проаналізовано конституційні засади публічного управління у сфері соціально-психологічної реабілітації, положення законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про систему охорони психічного здоров’я в Україні», а також підзаконних нормативно-правових актів, стратегічних документів. Розкрито роль Координаційної ради з питань реабілітації та підтримки військовослужбовців, Міністерства у справах ветеранів України, Міністерства оборони України у формуванні сучасної системи реабілітації. Досліджено зміст законодавчого забезпечення соціального захисту військовослужбовців і ветеранів війни, особливості організації психологічної допомоги, а також охарактеризовано основні функціональні компоненти соціально-психологічної реабілітації та її ключові напрями. Встановлено, що останніми роками система публічного управління зазнала суттєвого розвитку завдяки впровадженню цифрових реєстрів, розвитку інституту фахівця із супроводу ветеранів, удосконаленню механізмів психологічної допомоги та посиленню міжвідомчої взаємодії. Водночас доведено, що чинна нормативно-правова база залишається недостатньо узгодженою та не повною мірою відповідає сучасним потребам, що проявляється у фрагментарності правового регулювання, недостатній координації між органами влади, нерівномірній доступності реабілітаційних послуг, дефіциті кваліфікованих фахівців, обмеженості реабілітаційної інфраструктури та недостатньому фінансовому забезпеченні. Обґрунтовано, що подальший розвиток публічного управління у сфері соціально-психологічної реабілітації має ґрунтуватися на гармонізації нормативно-правової бази, розвитку інтегрованої міжвідомчої системи реабілітації, впровадженні людиноцентричного підходу, посиленні цифровізації управлінських процесів, розширенні мережі реабілітаційних послуг, зміцненні кадрового потенціалу, запровадженні єдиних стандартів оцінювання якості реабілітаційної допомоги та розвитку реабілітаційної інфраструктури відповідно до потреб військовослужбовців, ветеранів війни та членів їхніх сімей.